Hei, tässä Eric Clapton.
Haluan vain ilmaista suruni-
ja kiittää hyvää ystävääni B.B. Kingiä.
Kiitän häntä inspiraatiosta ja kannustuksesta-
ja hyvästä ystävyydestä.
Ei ole paljon muuta sanottavaa,-
koska tällainen musiikki on pian menneisyyttä.
Jos ette tunne hänen musiikkiaan,-
etsikää käsiinne albumi "Live at The Regal".
Se oli kaiken alku minulle nuorena muusikkona.
SURREY, ENGLANTI
Minulla oli onnellinen lapsuus.
Vanhempani kasvattivat minut rakkaudella.
Etenkin äitini, joka rakasti minua ehdoitta.
Hän oli vaaleahiuksinen poika.
Pienenä hänellä oli mielikuvitushevonen Bush Branch.
"Vilkaisen Bush Branchia. Se on ulkona."
Hän pelasi krikettiä nurmella. Hän oli ihana poika.
Joidenkin mielestä olin hemmoteltu ja itsekäs.
Kai minussa oli jotain hyvääkin, mutta ei puheista päätellen.
Tykkäsin maalata ja piirtää. Kaikkea introverttia.
Hän piirsi Batmania ja lentokoneita.
Hän viihtyi omissa oloissaan.
Tiesin olevani erilainen-
ja muiden lasten silmissä olin erilainen tai ehkä huonompi.
Minulla oli alemmuuskompleksi, enkä tiennyt miksi.
Sitten minulle selvisi, että siskoni olikin äitini.
Hän lähti, kun olin pieni.
Isovanhempani kasvattivat minut.
Jäin 27-vuotiaana leskeksi. Minulla oli kaksi lasta.
Tyttäreni sai lapsen ja muutti Kanadaan,-
joten minä kasvatin pienokaisen.
En saanut lapsia toisen mieheni kanssa, joten hän rakasti Ericiä.
PATRICIA CLAPTON ROSEN TYTÄR
Pat oli villi, tosi hankala nuori neiti.
Hän ei ollut helppo. Rose sanoi: "Painajainen."
Hän tapasi kanadalaisen.
Mies oli täällä Englannissa. Se oli yhden yön juttu.
Siihen aikaan oli katastrofi, jos oli naimaton ja raskaana.
Rick syntyi ja Pat lähti Kanadaan.
Jos Rose ja Jack eivät olisi ottaneet poikaa,-
en tiedä, miten hänen olisi käynyt.
Otin sen raskaasti.
En luottanut kehenkään, en edes isovanhempiini.
Olin ymmälläni ja tuntui, että koko elämäni oli ollut valetta.
Hei, lapset. Tässä Mac-setä.
Mac-setä oli radiossa lauantaiaamuisin.
Hän soitti kaikenlaista musiikkia lapsille.
"How Much Is That Doggie in the Window" ja sellaista.
Aina välillä hän soitti jotain erilaista.
Sitä ei kuullut muualla kuin siinä lastenohjelmassa.
Se tuntui heti omalta.
En tiennyt, että se oli mustaa musiikkia, erilaista.
Mutta jokin siinä kosketti minua.
En itse edes tajunnut, mutta se lievitti tuskaa.
Kun tulin levynostoikään, menin ja ostin niitä levyjä.
Hän jankkasi kitaraa, joten ostimme akustisen.
Ja hän todella innostui siitä.
Viritin levysoittimen sopivalle nopeudelle-
ja soitin mukana, minkä jaksoin. Tauotta.
Se oli yhtä piinaa. Kello kolmelta yöllä-
hän soitti Big Bill Broonzya ja sen sellaista.
Seuraava päivä oli koulupäivä.
"Etkö alkaisi jo nukkua?" Keskellä yötä. Kamalaa.
Aina yksi mies ja kitara vastaan muu maailma.
Hän oli aivan yksin. Ainoa mahdollisuus-
oli laulaa ja soittaa lievittääkseen tuskaa.
Se heijasti tunteitani.
Halusin yhä enemmän olla sellainen.
Aloitin Kingstonin taidekoulun 15-vuotiaana.
Minua kiinnosti päästä taiteen maailmaan.
Opin Ranskan kirjallisuutta, elokuvaa, japanilaista elokuvaa.
Luin Beaudelairea, Kerouacia, Ginsbergiä ja Steinbeckiä,-
mutta olin täysin koukussa bluesiin.
Minulla oli levykokoelma-
ja etsin tuontilevyjä jazzlevykaupoista.
Muddy Waters, B.B. King, Chuck Berry ja Bo Diddley.
Kukaan ei jakanut intoani. Muita piti hakea kaukaa.
Tapasimme Oxford Streetin Marquee Clubilla.
Bluesilta oli torstaisin. Siellä oli saman mielisiä.
Tapasin Mickin, Keithin ja Brianin siellä. He kävivät siellä.
Blues johdatti siis minut tulevien ystävieni pariin.
HUHTIKUU 1963 OXFORD, ENGLANTI
Siihen aikaan kiinnostus bluesiin oli vähäistä.
Se ei ollut suosittua täällä.
Minä olin snobi puristi. Minua kiinnosti-
Muddy Watersin pianistin Otis Spannin soittotyyli.
Se musiikki kaipasi bändiä.
Eräs basisti vastasi lehti-ilmoitukseeni.
Puuttui vielä kitaristi, jotta voisimme alkaa soittaa.
Vuokrasimme huoneen pubista. Sinne tuli pieni heppu kitaroineen.
Hän oli ehkä 17.
Hän oli selvästi lahjakas ja oli harjoitellut kovasti.
Emme olleet uskoa, miten hyvä hän oli.
Meillä ei ollut mitään laitteita.
Laulu, kitara ja kaikki hoitui yhdellä vahvistimella.
Harjoittelimme enemmän kuin soitimme, mutta se oli kivaa.
Tiesin heti, että Ben oli tosissaan-
ja hän oli hyvä pianisti.
Hän innosti minua ja oli minulle isähahmo.
Musiikki oli Ericille kaikki kaikessa.
Hän oli ystävällinen, mutta myös hyvin varautunut.
Hän loi nopeasti läheisiä ystävyyssuhteita,-
jotka eivät kestäneet pitkään.
Eric päätti, että hän haluaa olla ammattimuusikko.
Hän päätti paneutua siihen.
Kahdeksan kuukautta myöhemmin
Menetimme soolokitaristimme.
Eric kävi samaa collegea kuin me.
Olimme yksi harvoista bluesbändeistä. Hän tuli bändiin.
Soitimme joka sunnuntai-ilta Crawdaddy Clubilla Richmondissa.
Ne olivat kuin bileet. Kaikki heiluivat hulluina.
Sain faneja ja tiesin, mistä he innostuvat.
Hänellä oli omia faneja ihan lavan edessä.
Clapton-klikki. Yleensä yleisö ihailee laulajaa. Ei meillä.
Siitä kehittyi fanipohja.
JOULUKUU 1964, LONTOO BEATLESIN JOULUKONSERTTI
Hienoa. Tulee paljon väkeä-
ja lavalla ovat Freddie and the Dreamers ja Yardbirds.
Meidät pyydettiin Beatlesin joulukonserttiin.
Meistä he olivat ihan pellejä.
Tulin juttuun Georgen kanssa, koska hänkin oli kitaristi.
Olimme kumpikin bändissä ja vedimme joulukonsertin,-
kun Eric oli Yardbirdsissä. Silloin me tapasimme.
Yardbirds-faneja kiinnosti musiikki.
Kun Beatles astui lavalle,-
kaikki kiljuivat niin, ettei kuullut mitään.
Seisoimme sivussa ja tajusin,-
miten järjetöntä se heidän mielestään jo oli.
George oli selvästi innovaattori,-
mutta ikävä kyllä kukaan ei kuunnellut.
Yardbirds ymmärsi mielestäni, mistä on kyse.
Tärkeintä ei ollut olla kuuluisa, päästä telkkariin tai tehdä hitti.
3 viikkoa myöhemmin Yardbirds studiossa
Eka otto.
Jim, Keith ja minä aloimme ideoida musiikkisuuntia.
Kun tuottaja esitteli biisin "For Your Love",-
se tuntui heti oikealta.
Se oli poppia. Meidän materiaalimme oli bluesia,-
joka ei vielä ollut valtavirtaa täällä.
Olimme pioneereja.
Kun näin muiden Beatles-tukat, minusta olimme myyneet itsemme.
Minun piti päästä pois.
Eric levytti "For Your Loven". Sitten hän häipyi.
Meillä oli hitti, mutta ei soolokitaristia.
Petyin musiikkibisnekseen.
Kaikki vaikutti pelkältä spekuloinnilta.
Olin takuulla hankala niille,-
jotka janosivat menestystä musiikin saralla.
OXFORD, ENGLANTI
Eric tuli luokseni Oxfordiin.
Asuin yksin, joten istuimme ja juttelimme.
Halusin häneltä neuvoja. Rakastin soittaa bluesia,-
mutta ajattelin luovuttaa.
Asuin hänen luonaan pari viikkoa. Hän teki veistoksia.
Olimme kumpikin rikkonaisista perheistä,-
joten puhuimme siitä.
Musiikki oli hänelle lähes pakkomielle.
Hänellä ei ollut valinnanvaraa. Hänen piti jatkaa muusikkona.
Hän on varmaankin ollut sellainen koko ikänsä.
Sinä aikana John Mayall etsi minut käsiinsä.
TOUKOKUU 1965
Opetellaan vielä "The Crocodile Walk".
John Mayall ja the Bluesbreakers.
SAVOY HOTEL, LONTOO
Esiinnymme hänen kanssaan.
Katsokaa tanssijoita.
Uusi kitaristi, varmaan.
Jestas.
Entinen Yardbird-kitaristi John Mayallin bändiin
Bluesin saralla Eric oli omaa luokkaansa.
Hän tunsi bluesin historian ja osasi uppoutua siihen.
Hän osasi ilmaista sitä. Hän sai päästellä täysillä.
Paljonko Ericin vaikutus on auttanut bluesbändejä?
Hän ja Alexis Korner soittivat sitä ensimmäisinä.
Moni muukin keräili vanhoja blueslevyjä,-
mutta hän soitti bluesia. Hän aloitti kaiken.
Kun liityin bändiin, töitä tehtiin tosissaan.
Seitsemän iltaa viikossa.
Twisted Wheel Manchesterissä, Mojo Sheffieldissä,-
Boat House Nottinghamissa, Club A'Gogo Newcastlessa.
En edelleenkään osannut puhua tytöille. Olin ujo.
Yhtäkkiä tapailin tyttöjä, joka keikan jälkeen.
Eric asui Ripleyssä,-
eikä hänellä ollut autoa, joten hän majaili meillä.
Hän muutti vierashuoneeseemme.
Minulla oli perhettä. Se oli lähiöelämää.
Perhe-elämää. Äiti, isä ja kolme lasta.
Iltaisin käytiin keikoilla.
Hänellä oli hieno levykokoelma. Kuuntelin levyjä joka päivä vuoden.
Panin levyn pyörimään ja soitin mukana.
Sain vaikutteita muiltakin kuin kitaristeilta.
Myös laulajilta ja intialaisesta musiikista.
Kuuntelin paljon Bismillah Khania.
Kitarani piti kuulostaa hänen ruokolehtisoittimeltaan.
Yksi isoimpia esikuviani kitarasoundissa-
oli Little Waltersin huuliharppu vahvistimen välityksellä.
Ääni oli paksu ja melodinen.
Kävin Lontoon West Endin soitinkaupoissa-
ja kokeilin kitaraa eri vahvistimilla,-
kunnes löysin vahvistimen Lontoon länsipuolelta.
Siinä oli täydellinen soundi.
Kun hän esitteli sen vahvistimen, häntä alettiin heti jumaloida.
Se ärsytti häntä. Hän ei halunnut tarkkailua.
Hän halusi vain soittaa, kuten halusi.
Kun jätit Yardbirdsin ja liityit John Mayallin bändiin,-
ilmaisusi ja musiikkisi muuttuivat radikaalisti.
Mitä päässäsi tapahtui? -Muutos ei ollut niin iso.
Ympäristö vain oli erilainen,-
joten soittonikin muuttui.
Yardbirds on jotain ihan erilaista kuin John Mayall.
Toinen on poppia ja toinen juurevaa bluesia.
Soitin samoja juttuja, mutta se kuulosti erilaiselta.
Kolmas otto.
TOUKOKUU 1966 DECCA STUDIOS, LONTOO
Olimme kiertäneen niin paljon, että soitimme vain setin.
Siihen aikaan teknikot, jotka hoitivat äänitykset,-
toivat mikrofonin ihan vahvistimen viereen.
Jos halusi klubin fiiliksen,-
sen piti kuulostaa siltä, että olisi yleisössä.
Kun teknikko teki sen äänityksessä,-
käskin hänet kauemmas.
Hänestä olin hankala. Sanoin, että sitten olen.
Kun Eric soitti kovaa, kukaan ei tiennyt, mitä tehdä.
Sille piti keksiä ratkaisu.
Se oli jännintä, koska ratkaisun myötä meillä oli soundi.
Se muutti kaiken.
Ennen Ericiä brittikitaraa edustivat Hank Marvin ja Shadows.
Yksinkertaista, ei paljon tekniikkaa.
Yhtäkkiä kuulimme jotain uutta. Emme olleet kuulleet vastaavaa.
Se oli mullistavaa.
Blues on noussut esiin popskenessä.
Kaikki kuuntelevat sitä, vaikka eivät aina ymmärrä.
Onko se huono juttu? -Ei.
Ajan myötä he oppivat niin paljon musiikista,-
että haluavat nauttia oikeasta bluesista.
He voivat nauttia värillisen soitosta ilman ennakkoluuloja.
Valkoisten pitää keksiä oma vastineensa sille,-
koska heidät hylätään. Ei tule valkoisia bluesbändejä.
Mikä siinä kiinnostaa valkoisia nuoria?
Sanoit, että Rolling Stones herätti kiinnostuksen musiikkiin.
Valkoiset nuoret pitävät syvistä soundeista.
Valkoiset nuoret voivat laulaa bluesia vaikka kuinka,-
mutta he eivät ikinä kuulosta minulta.
Minulla on iso ääni. Siksi nuoret valkoiset kuuntelevat.
Onko kyse fiiliksestä? -Äänestä ja fiiliksestä.
Eikö sitä voi jäljitellä? -Ei.
Voi siis oppia soittamaan kitaraa niin, mutta ei laulamaan niin?
Kuten minä? Valkoiset nuoret? -Niin.
Ei, tiedät kyllä. -Miksi ei?
Heillä ei ole sielua. He eivät ole kokeneet kovia.
John oli kerran lukenut Melody Makeria ja oli raivoissaan.
Hän sanoi, että Eric harjoitteli kirkossa bändin kanssa.
Yhtäkkiä uusi bändi debytoisi. Se oli sitten siinä.
Se kävi äkkiä. Hullu sanoi lopettavansa.
HEINÄKUU 1966 CREAM
Halusin olla blues-triossa, yhdistää jazzia ja rockia.
Pidimme toistemme soitosta, joten päätimme soittaa kimpassa.
GINGER BAKER RUMMUT
JACK BRUCE BASSO JA LAULU
SYYSKUU 1966 BAG'O NAILS CLUB, LONTOO
Ihanaa. Suutelin Eric Claptonia suulle.
Suutelin Englannin vaaleinta soul-veljeä.
Olemme ihan sekaisin.
Jälkikäteen tajuan, että olen rehellisempi-
pää sekaisin kuin selvänä.
Se, mitä koet nyt, voi olla vain vaihe.
Tämänhetkiset arvosi voivat muuttua täysin parissa vuodessa.
Hienoa.
Tapasin Jimin ekan kerran keikalla Lontoossa.
Näimme pari kertaa The Speakeasyssä.
Hän kävi usein kämpilläni. Meillä oli tosi hauskaa.
Hän oli ujo ja hiljainen, sulkeutunut ja kiltti.
Puhuimme haaveistamme ja millainen maailman pitäisi olla.
Eksyimme aika pian aiheesta, koska Jimin pää oli uskomaton.
Jos hän alkoi puhua jostakin,-
hän päätyi puhumaan ufoista ja lilasta kuusta.
Hän ei pysynyt pitkään maan tasalla.
Musiikki ja elämä ovat niin yhtä, että ne voi lähes rinnastaa.
Musiikki on mielikuvitusta, joka lähtee sielusta.
Se lähtee sydämestä, jota ilmaistaan sävelin.
Ainoa, mitä voin antaa rakkaalle Jimille, on aika.
HUHTIKUU 1967, NEW YORK CREAM STUDIOSSA
Eric tuli kotiini Oxfordiin Gingerin kanssa ja sanoi,-
että hän perustaa Creamin ja kysyi, tekisinkö heille töitä.
Hän kai halusi mukaan jonkun tutun.
Hän nautti menestyksestä ja psykedeelisestä seikkailusta.
Eric ja Cream tulivat levyttämään studiollamme New Yorkissa.
He soittivat biisejä, jotka eivät olleet ihan 12 tai 8 tahtia,-
mutta selvästi bluesia.
Se oli uutta musiikkia. Etenkin kun Eric soitti kitaraa.
Brittiroudarit kasasivat vahvistimia studiolla-
ja tuplabassorumpuja ja tuplasymbaaleja.
Kaikkea tuplana. En tajunnut. Soittajia oli vain kolme.
Se katoilee... Äänitetään silti.
Ensimmäinen otto.
Miten Cream uppoaa Englannissa? -Olemme hyvin suosittuja.
Blues on Englannissa yhtä suosittua kuin muukin musiikki.
Ketä ihailet?
Paras nuori kitaristi nyt on Jimi Hendrix New Yorkista.
Hänellä on oma upea bändi, The Jimi Hendrix Experience.
Hän soittaa bluesia ja sekoilee aina välillä.
Suosikkejani ovat tietysti myös B.B. King, Otis Rush ja Albert King.
Hyväksyykö suuri yleisö koskaan autenttisia bluesmuusikoita?
Siihen menee aikaa, koska se liittyy USA:n rotuongelmaan.
Jos valkoinen Amerikka hyväksyy amerikkalaiset bluesmuusikot,-
he hyväksyvät samalla myös kansalaisoikeudet. Se vie aikaa.
Levytimme Atlantic-studiolla.
Siellä olivat myös Ray Charles, Aretha Franklin ja Otis Redding.
Olimme heidän tonteillaan.
Kun lähdimme, sisään tuli Otis Redding tai Aretha Franklin.
Kerran Ahmet kysyi, haluaisinko soittaa. Totta kai!
Siellä olivat Joe South, Bobby Hinton ja Bobby Womack.
Viisi kitaristia. Aretha soitti pianoa ja lauloi.
Minulla oli permanentattu tukka, vaaleanpunaiset housut ja buutsit.
Olin kuin avaruusolento. He olivat ihmeissään.
Istuin ja aloin soittaa.
Aretha Franklin alkoi nauraa Ericin psykedeelisille vaatteille.
Mutta kun Eric alkoi soittaa, Arethan nauru loppui,-
koska Eric osasi soittaa.
Ajattelin, että jos se julkaistaan, ei tarvitse enää tehdä muuta.
KESÄKUU 1967 KINGS ROAD, LONTOO
Olin juuri lähtenyt malliksi Pariisiin.
Kun tapasin Ericin, en tiennyt, kuka hän oli.
Hän oli aluksi vähän ujo ja estoinen.
Sitten aloimme tapailla ja muutimme aika pian yhteen.
Charlotte oli todella hauska ja ennakkoluuloton.
Me olimme ystäviä. Me viihdyimme yhdessä.
Hän näki minut itsenäni, hyvässä ja pahassa.
Olin kuin Liisa Ihmemaassa.
Suosikkibändini oli Beatles.
Meidän kutsuttiin tilaisuuteen, jonka Beatles järjesti.
Se oli ihan normaalia.
THE BEATLES, ALL YOU NEED IS LOVE
Maailman 1. satelliittilähetys
Kun muutin Kings Roadille, George kävi matkalla Esheriin.
Olin käynyt Esherissä. Vedimme lsd:tä yhdessä.
Vähitellen meistä tuli ystäviä.
3 VIIKKOA MYÖHEMMIN SAN FRANCISCO, KALIFORNIA
Yleisö oli edistyneempää. Cream saattoi vapautua.
He soittivat yhtä biisiä 40 minuuttia.
Joka ilta improvisoitiin.
Ja yleisö janosi lisää.
Juuri sellaista he halusivat kuulla ja nyt sitä oli tarjolla.
CREAM ON LEGENDA LOS ANGELESISSA
CREAM INNOSTAA AMERIKKALAISYLEISÖN
CREAMIN ENNÄTYSKIERTUE USA:SSA JATKUU
CREAM-HYSTERIAA NEW YORKISSA
Moni nuori kitaristi on saanut vaikutteita sinulta.
Olen kiitollinen siitä, että jotkut pitävät minusta,-
koska se on avannut meille joitakin ovia,-
jotka eivät näyttäneet koskaan avautuvan.
Rock'n'rollin aikaan moni paikka ei huolinut meitä.
En tarkoita rotua, mutta jotkut paikat eivät huolineet meitä.
Nyt ovet avautuvat.
B.B. King soitti pienissä paikoissa.
Otis Redding oli musta laulaja, joka esiintyi etelässä.
Rock'n'rollin suosio tarjosi meille tilaisuuden-
houkutella yleisöä rock'n'rollin avulla-
ja esitellä heille jotain,-
jota ilman rock'n'rollia ei olisi.
Soitin New Yorkissa. Olin kuullut Creamin nuoresta kitaristista.
Tapasin nuoren pitkätukan, joka oli hyvin hiljainen.
Me jammailimme.
Eric otti aikansa, kuin olisi koonnut palapeliä.
Kuin vanha tekijä.
Hän kuulosti hyvältä, mutta jos soittaa enemmän,-
pitää olla tarina. Hän kertoi hyviä tarinoita.
Valkoinen Amerikka ei ollut ikinä huomannut bluesia.
Eric avasi heidän silmänsä ja sai heidät kuuntelemaan.
Moni ovi avautui B.B. Kingille ja muille kaltaisilleni.
He soittivat 300 keikkaa vuodessa.
Heillä oli valtavasti faneja keikkojen takia.
Siihen aikaan Cream oli maailman isoin bändi.
Paljon isompi kuin Rolling Stones ja Beatles.
Eric Clapton, laulu.
Käytätkö vakifraaseja, kun improvisoit?
On joitakin vakijuttuja, jotka soitan aina.
Kaikki on koottu vanhoista jutuista, joista aloitin.
Nyt ne sekoittuvat uuteen, jota olen oppinut.
Jos pitää jalkapallosta, käyttää sitä-
päästäkseen kaikista aggressioista, joita kertyy.
Jos takana oleva auto tööttää, se suututtaa.
Kaikille tapahtuu sellaista,-
mutta minä puran kiukkuani soittamalla kitaraa.
Soittamalla aggressiivisesti.
En riko kitaraa, kuten The Who.
Näyttäisitkö? -Rikonko kitaran?
Ei, anna vain esimerkki aggressiosta musiikissasi.
4 KUUKAUTTA MYÖHEMMMIN
Eric ei ollut hyvä kommunikoimaan.
Paljon jäi sanomatta siitä, missä hän meni.
Hän piti osasta kaikkea. Siitä, että häntä ihailtiin.
Mutta oli rankkaa kiertää kuukausikaupalla.
Jack ja Ginger kinastelivat joka päivä.
Heille oli ihan sama, mistä riideltiin,-
mutta he olivat toistensa kurkussa kiinni, kiivaina.
Suljimme toisemme pois. Emme tavanneet, puhuneet ideoista.
Näimme lavalla, soitimme ja lähdimme kukin tahoillemme.
Se oli kamalaa.
CREAM HAJOAA JÄÄHYVÄISKIERTUE SUUNNITTEILLA
ERON TAUSTAT
ELOKUU 1968 KINGS ROAD, LONTOO
Kotona Eric soitteli kitaraa taukoamatta.
Siinä ei ole helppo yrittää jutella toisen kanssa.
Muistan, että kun puhuin,-
vastaus oli riffi kitarasta, ei muuta viestintää.
Se oli vaikeaa tunnetasolla ja henkilökohtaisesti.
Rakastin Ericiä ja maailma rakasti häntä.
Emme puhuneet tunteista. Eric ei halunnut.
Tuntui, että hän pakeni jotain.
Hän alkoi käydä Georgen ja Pattien luona Surreyssa.
Kun Cream hajosi, hän oli henkisesti aika rikki.
Hän ja George soittivat kitaraa ja kirjoittivat biisejä.
SYYSKUU 1968 BEATLES, WHITE-ALBUMI
George halusi, että soitan kitaraa yhdellä raidalla.
Miten menee?
Soitimme sen pari kolme kertaa. Emme nähneet paljon vaivaa.
He olivat nopeita. Ankaria tuomareita.
Yksi, kaksi, kolme, neljä.
POLIISITUOMIOISTUIN
Oli yksi poliisi, komisario Pilcher.
Hän halusi narauttaa kaikki popparit huumeista.
Hän jäi kiinni korruptiosta.
Hän narautti Georgen. Huhun mukaan lavastetuilla huumeilla.
Gingerin tuttu poliisista sanoi, että olin Pilcherin listalla.
Poliisi ratsasi Pheasantryn ja jätti sinne hasista.
Ajattelin, että parasta häipyä.
HURTWOOD EDGE SURREY, ENGLANTI
Käytin ensi kertaa rahoja, joita tienasin Creamin aikana.
En ollut ikinä omistanut mitään.
Olin elellyt siellä sun täällä sen jälkeen, kun jätin Ripleyn.
Ihastuin paikkaan. Tunsin tulleeni kotiin.
Nyt Ericillä oli talo Ewhurstissa lähellä Esheriä.
Heidän oli helppo käydä toistensa luona.
Se oli hieno ystävyys. George ihaili Ericin soittoa.
Me olimme neljä ystävää. Kävimme ravintoloissa ja baareissa.
Hän kävi meillä usein, eikä vain Georgen takia.
Ajan myötä... Joskus katse kestää pidempään kuin pitäisi.
Huomasin muutaman sellaisen.
Tiesin, että se oli väärin. George oli paras ystäväni.
Mutta hän veti minua puoleensa.
Hän oli haluttavin nainen, jonka olin koskaan tavannut.
Vaikka he olivat naimisissa, halusin hänet.
Vaikka hän ei ollut vapaa. Se pelotti minua.
Hän oli hämmentynyt naisista-
ja siitä, mitä he edustivat hänelle.
Se oli hyvin kiihkeää. Hän oli hyvin kiihkeä.
15 VUOTTA AIEMMIN SOUTHAMPTON DOCKS, ENGLANTI
Kaikki olisi ollut hyvin, jos tyttäreni ei olisi palannut kotiin.
Eric sanoi aina minua äidiksi.
Mutta se muutti hänet.
Kun olin yhdeksän, isoäitini sanoi,-
että oikea äitini tulee hetkeksi luoksemme.
Hän tuli laivalla. Menimme Southamptoniin vastaan.
Hän tuli isolla valtamerialuksella.
Mukana oli kaksi lasta.
Rick oli hiljainen sinä päivänä. Hän oli hyvin ujo.
Hän halusi nähdä oikean äitinsä. Luulen, että Rick haki rakkautta.
Palasimme Ripleyyn ja kaikki kokoontuivat teelle.
Halusin kysyä tärkeintä.
"Olet äitini. Aiotko olla äitini?"
Hän sanoi: "Ei, parasta jatkaa kuten tähänkin asti."
Se oli julmaa. Hän ei pitänyt siitä, että häntä sanottiin äidiksi.
Miten kukaan voi olla niin ilkeä?
Mukana oli poika Brian, joka kysyi Rickiltä: "Oletko veljeni?"
Pojan äiti sanoi: "Ei, hän ei ole veljesi."
En voinut uskoa, että hän sanoo niin lapselle.
Olin vihainen hänelle. Minut oli torjuttu.
En puhunut kellekään.
Olin enemmän yksin kuin koskaan ennen.
15 VUOTTA MYÖHEMMIN HYDE PARK, LONTOO
Eric halusi kokeilla jotain uutta ja kysyi, kiinnostaako.
Se oli vain kokeilua.
Etenkin Ericille. Hän kävi selvästi jotain läpi.
Pidimme vain hauskaa. Meillä ei ollut agendaa.
Tein biisin "Presence of the Lord",-
joka alkaa "löysin vihdoin paikan, jossa elää".
Kirjoitin Hurtwoodista.
Charlotte oli saanut tarpeekseen.
Olimme eronneet. Hän oli palannut Pariisiin.
Olin alkanut tapailla Alicea.
Hän oli ihana, mutta ei tiennyt, että Pattie oli pakkomielteeni.
LOKAKUU 1969 FRIAR PARK, OXFORDSHIRE
Eräänä aamuna tuli pienellä käsialalla kirjoitettu kirje.
Avasin sen. Siinä luki: "Rakas L."
Sanavälit ja kirjainten koko suhteessa paperiarkkiin-
olivat hillittyjä, mutta teksti oli täynnä intohimoa.
Ihmettelin, että joku voi kirjoittaa niin kauniisti ja pidättyvästi.
Se oli täynnä intohimoa.
Rakkaudella E.
Alkuillasta puhelin soi. Se oli Eric.
Hän sanoi: "Tarkoitan sitä, mitä sanoin kirjeessä."
6 KUUKAUTTA MYÖHEMMIN HURTWOOD EDGE, SURREY
Tapasin Ericin ensi kerran, kun olimme Blind Faithin lämppäri.
Se bändi hajosi, joten soitin Ericille,-
koska halusin hetken rauhaa. Hän kutsui minut luokseen.
Hengailimme ja soittelimme ja katsoimme tyhmiä ohjelmia.
Minulle tarjottiin hyväntekeväisyyskeikkaa.
Bobby ja minä innostuimme, mutta puuttui rytmiryhmä.
Jim ja Carl olivat ainoat mahdollisuudet.
Muuta ei oltu suunniteltu.
Me vain soitimme jatkuvasti.
Jammailimme päivätolkulla.
BOBBY KEYS SAKSOFONISTI
Ei taukoja. Se oli jatkuva musiikkijuhla.
Kaikki tulivat kuuntelemaan.
Siellä oli paljon kokaiinia ja erilaisia pillereitä.
Lsd:tä, meskaliinia ja paljon hasista.
Tiesin, että Eric ei ollut oma itsensä.
Pattie sai hänet heräämään. Ericillä oli paljon kuvia Pattiesta.
Se voitti musiikinkin, koska hän oli niin riivattu.
Eric alkoi soitella minulle. "Olet onneton. Ota minut."
Sanoin: "Ei, olen naimisissa Georgen kanssa."
Hän sanoi: "Älä viitsi."
Hän oli hauska, vilkas ja eläväinen. Kiusaus oli suuri.
Vertasin häntä Georgeen, joka osasi olla kylmä ja torjuva.
Eric ja minä näimme pitkin kesää.
Kävimme kahvilla, lounaalla tai jopa illallisella.
George Harrison soitti ja kysyi Ericiltä,-
haluaisiko tämä soittaa hänen ekalla levyllään.
Hänellä oli monta biisiä.
Eric ja minä olimme puhuneet, keitä haluaisimme bändiin.
Halusimme Carlin. Jim Gordon tuli juosten.
Halusimme äänittää biisin "All Things Must Pass."
Kasasimme bändin, kun "All Things Must Pass" levytettiin.
"All Things Must Pass" oli ensimmäinen Dominos-levytys.
Mutta sitten huumeet astuivat kuvaan.
Yksi kaveri tuli Abbey Roadille ja myi kokaiinia ja heroiinia.
Hän ei myynyt yhtä ilman toista.
Eric kysyi, halusinko kokeilla heroiinia.
Sanoin: "En, katson sinua."
Hän sniffasi sitä ja kysyin, miltä tuntuu.
Hän sanoi, että kuin olisin vaaleanpunaisessa pumpulissa.
Menin jonkinlaiseen transsiin.
Se oli salaperäistä. En tiennyt, missä olin.
Minulla oli pieni persialainen kirja.
Lailan ja Majnunin rakkaustarina.
Onnettoman rakkauden tragedia.
Sankari päätyy yksin autiomaahan...
...ja antaa sielunsa Allahille ennen kuin kuolee yksin.
Sellaisena näin itseni.
Näin koko kokemuksen Pattien kanssa traagisena.
Georgen kanssa oli vaikeaa.
Näin Ericin South Kensingtonissa, missä hänellä oli asunto.
Eric sanoi: "Rakastan sinua. Tule luokseni."
"Minä tarvitsen sinua."
Olimme flirttailleet pitkään ylittämättä rajaa.
Mutta sinä iltana rakastelimme.
Sitten tajusimme, että meidän piti olla bileissä.
Kaikki olivat siellä. Menin Mickin kanssa. Paul McCartney oli siellä.
Eric oli siellä.
Pattie tuli ilman Georgea.
Ensi kertaa tuntui, että meillä oli mahdollisuus.
Eric halusi jutella kanssani. Menimme pihalle.
Kello oli paljon, koska aurinko alkoi nousta.
George ilmestyi aamu-usvasta.
Sanoin: "Pakko kertoa, että olen rakastunut vaimoosi."
George katsoi minua syyttävästi. "Otatko hänet vai minut?"
Tunsin, että Pattie etääntyi. Tiesin, että se oli siinä.
Sanoin: "George, totta kai tulen kotiin sinun kanssasi."
Ei ollut muuta sanottavaa kuin kenen kanssa lähden kotiin.
Se oli masentavaa.
Kaikki tiesivät, että George petti, mutta Pattie oli lojaali hänelle.
Mietin: "Haluatko, että ryömin? Mitä pitää tehdä?"
Eric setvi valtavaa traumaa.
Siksi musiikki oli sellaista.
Eric kertoi, miltä hänestä tuntui silloin.
Etelässä tuskailtiin, että rakastuin bestikseni vaimoon.
Eric teki sen musiikilla. Hän halusi Pattien takaisin.
Ja hän sanoi, että oli aika mennä studioon.
ELOKUU 1970 MIAMI, FLORIDA
Miamissa majoituimme Thunderbird-motelliin-
isojen kokaiinipussien kanssa.
Meillä ei ollut tarpeeksi biisejä levylle, mutta meillä oli uskoa.
Soitimme kaiken päivää ja yötä.
Hotellissa menimme Ericin huoneeseen ja soitimme.
ALKUPERÄISIÄ ÄÄNITTEITÄ CRITERIA RECORDING STUDIOS
He alkoivat soittaa aihioita, jotka eivät olleet valmiita.
Äänitin pari päivää,-
koska biisit kehittyivät heidän soittaessaan.
En selviä, jos siitä tulee liian mutkikasta.
Entä jos aloitan... -Kitara?
Se tehtiin 10 kertaa eilen.
Pitkä tauko. Kirjoitan sanat, jotta voin laulaa ne.
Parin viikon jälkeen olimme umpikujassa.
Olimme ihan jumissa.
Olin tehnyt osan biisiä Pattielle Englannissa.
Siinä oli persialaista tarinaa Lailasta ja Majnunista.
En saanut sitä valmiiksi.
"Mitä teet, kun olet yksinäinen?"
Siinä lauloi piinattu sielu.
Mutta se oli hankalaa. Bändi kaipasi uutta suuntaa.
Tom Dowd vei meidät katsomaan Allman Brothersia.
Bändi teki vaikutuksen. Uskomattomia muusikoita.
Eric ei ollut tavannut Duanea, mutta Duane oli ystäväni.
Se oli Duanen show. Hän johti bändiä.
Se oli siinä. Keikan jälkeen me jammailimme koko yön.
Lähdin Miamiin. Tom Dowd sanoi: "Haluat nähdä hänen soittavan."
"Rakastan hänen soittoaan."
"Kaikkea, mitä hän tekee. Hän on upea tyyppi."
Menin sinne ja Eric sanoi:
"Hae vahvistimesi. Tehdään levy."
Sanoin, että sopii. Ja niin me teimme.
Käteni ovat puhki.
Minä soitan Gibsonia, Eric Fenderiä.
Jos et huomaa eroa, hallusinoi. Ihan sama.
Minulla on kaksi slide-numeroa. Ericillä on akustinen setti.
Siinä taitaa olla myös ylimääräinen perkussio-veto.
Sillä albumilla on paljon hyvää.
Duane ja minä hitsauduimme yhteen. Hän oli se puuttuva katalysaattori.
Ne olivat rakkauslauluja. Balladeja eri tempolla.
Se, mitä emme näe, kosketa, haista, maista tai tunne.
Kyse oli tietysti Pattiesta. Siksi Eric lauloi tuskastaan.
3 VIIKKOA MYÖHEMMIN SOUTH KENSINGTON, LONTOO
Näin Ericin South Kensingtonissa. Hän halusi, että kuulen jotain.
Hän soitti levyn minulle.
Se oli todella vaikuttava.
Olin tunteiden vallassa.
En voinut uskoa, että olin hänen innoittajansa.
Ajattelin, että kaikki tietävät, kenestä on kyse.
En halunnut sellaista. En voinut lopettaa kuuntelemista.
Mutta kun albumi oli kuultu, halusin kotiin.
Se ei toiminut.
Se oli turhaa.
Se oli kuin...
...hylkäys.
Jimi Hendrix Experience on ohi. Muusikko kuoli yliannostukseen.
Lyhyellä urallaan Hendrix loihti ihmeitä kitarallaan.
Menin puutarhaan ja itkin, koska Jimi oli jättänyt minut.
En siksi, että hän oli poissa, vaan koska ei ottanut minua mukaansa.
Olin ihan helvetin vihainen.
Eric oli palasina.
"Little Wing" oli juuri äänitetty. Se oli Ericin biisi Jimille.
Sillä oli suuri vaikutus Ericiin.
3 VIIKKOA MYÖHEMMIN ATLANTIC RECORDS, NEW YORK
Ensi viikolla on Bee Gees ja se toinen.
Ei mitään miksausta...
Derekin kanssa tulee iso hitti.
Bill Buster. Greenberg, Jerry Greenberg. Okei.
Derek and the Dominos on sijalla 25 Cash Boxin top 100-listalla.
Minusta Eric oli isoin artisti levy-yhtiössämme.
En voinut uskoa, ettei levy myy USA:ssa.
En tiennyt, mitä tehdä.
Hän tiesi syyn. Kukaan ei tiennyt, että Derek oli Eric.
Eric oli hyvin haavoittuvainen siihen aikaan.
Miksei bändillä ole sinun nimeäsi?
Kaikki tietävät, että Derek and the Dominos on Eric Clapton.
Mitä eroa siinä sitten on?
Mutta miksi ei? -Koska...
Kivempaa, että on nimi. Se on kevyempää.
Luin, ettet halua keikkailla. Aiotko jättää kaiken?
En voisi ikinä lopettaa soittamista.
Mutta voisin kadota ja lopettaa esiintymisen.
Luulen, että voisin. Se olisi helppoa.
Jos voisin tehdä sen taloudellisesti, mitä en voi.
Minun täytyy keikkailla tienatakseni elantoni.
Jos ei olisi pakko ja olisi joku, jonka kanssa soittaa,-
voisin vain pysyä kotona.
VIIKKO MYÖHEMMIN
Hän oli juuri esiintynyt USA:ssa.
Soitin hänelle ja sanoin:
"Isä tekee kuolemaa."
Isällä oli kasvain aivoissa.
Eric sanoi tulevansa heti. Onneksi ei ollut enää keikkaa.
Mutta hautajaisten jälkeen hänen piti lähteä keikalle.
Se särki hänen sydämensä, koska hän rakasti isää.
Tunnen oloni paljon yksinäisemmäksi.
Jos olen yksin, itken.
Haluan vain pois kaikesta.
Juuri nyt näen vain tämän ja huomisen kärsimyksen.
Miten kuvailisit suhdettasi heroiiniin?
Se tulee ensimmäisenä. -Elämässäsi?
Se on kuin pyörisi vaaleanpunaisessa pumpulissa.
Mikään ei häiritse eikä ole tiellä.
Olen itsetuhoinen. -Miksi?
En pidä elämästä. -Etkö pidä elämästä?
Enkä halua elää pitkään.
Eric eristäytyi.
Hän lähti Alicen kanssa ja uppoutui heroiiniin.
Ajattelin odottaa, mutta se ei loppunut.
Luulin, että se oli alku, mutta se olikin loppu.
HELMIKUU 1971
SYYSKUU 1971
MAALISKUU 1972
Asuin Walesissa ja menin Hurtwoodiin, missä hän asui.
BEN PALMERIN ÄÄNI
En tiennyt mitään heroiinikoukusta.
Olin yksi hänen vanhimpia ystäviään,-
joten ajattelin, että voimme puhua jostakin.
Näin hänet yläkerran ikkunassa, mutta ovi oli lukossa.
Kukaan ei vastannut, vaikka soitin ovikelloa.
Tajusin, ettei hän halua nähdä minua ja jätin hänet rauhaan.
SYYSKUU 1972
KESÄKUU 1973
En nähnyt häntä pitkään aikaan.
Ajattelin, että hänen taustallaan hänen on vaikea selvitä siitä.
Joistakin jutuista ei pääse yli.
Niille pitää löytää paikka, mutta ne eivät katoa.
1974 PALUUKIERTUE, TUKHOLMA
Kiertue 1974 alkoi Skandinaviasta. Hän oli hajalla.
En tiedä, tajusiko hän, mitä ympärillä tapahtui.
Pääsin eroon heroiinista, mutta olin koukussa muuhun.
Siihen aikaan ajateltiin, että alkoholi on okei.
Mutta minulle alkoholi oli vaarallisempaa kuin heroiini.
Eric Clapton!
En tiedä, pakottiko levy-yhtiö,-
mutta kiertue tuli liian pian.
Hän joutui parrasvaloihin oltuaan erakko 4-5 vuotta.
Sen malja.
Eric löysi Courvoisierin ja Remy Martinin.
Jos hän sai käsiinsä jotain, hän joi kunnes se oli loppu.
Hän saattoi juoda pullon konjakkia ennen lounasta.
Näytti siltä, että hän halusi tappaa itsensä.
5 KUUKAUTTA MYÖHEMMIN PITTSBURGH, PENNSYLVANIA
Olen kännissä ja valmis riehumaan.
Ole kunnolla!
Haista paska!
Joillakin keikoilla hän soitti puoli tuntia.
Sopimus saattoi sanoa puolitoista tuntia,-
mutta paikalla oli 25-30 000 ihmistä, jotka suuttuivat.
Pää kiinni!
Silloin sai vielä heittää pulloja ja tölkinavaajia.
Henki tuntui olevan vaarassa.
Jamie Oldaker!
Hymyile, paska!
13 VUOTTA AIEMMIN Ilmavoimat, Bremerhaven, Saksa
Petyin ensi kertaa äitiini, kun olin yhdeksän.
Opin toipumaan siitä parin seuraavan vuoden aikana-
tulemalla hyväksi taiteissa ja kiinnostuessani musiikista.
Olin kehittänyt persoonallisen ilmeen.
Hän osti vaaleansinisen silkkipuvun 17-vuotiaana.
Sellaista ei ollut kukaan nähnyt Ripleyssä.
Vaihdoin paitoihin valkoiset kaulukset.
Hänellä oli pitkä tukka. Siitä puhuttiin Ripleyssä.
Hän pukeutui erikoisesti.
Minulla oli kitarani, joka oli seuralaiseni.
Meidät kutsuttiin Saksaan,-
koska Patin mies oli siellä Kanadan ilmavoimissa.
Hän kävi luonamme Saksassa ja halusi soittaa kitaraa.
Kitara oli mukana, mutta emme ottaneet sitä tosissamme.
Olimme armeijan tiloissa. En sopinut sinne.
Minulle ehdotettiin parturia.
Sanoin, että pidän tukastani sellaisena kuin se on.
Äitini ilmehti, koska uskalsin uhmata häntä.
Ajattelin: "En pidä sinusta."
"Et halunnut minua. Nyt et halua minua tällaisena."
Rose pyysi, että olisin kaikille mieliksi.
Minulle leikattiin pystytukka.
Se sai minut kyyneliin.
Pari päivää myöhemmin velipuoleni istui kitarani päälle-
ja rikkoi sen kaulan.
Se kaikki oli kuin minut haluttaisiin tuhota-
ja mitätöidä.
Olin täynnä vihaa ja katkeruutta.
Ajattelin, että hyvä on.
"En enää ikinä luota kehenkään."
Georgella ja minulla oli vaikeaa ja päätimme erota.
Kuulin, että Eric oli kiertueella. Päätin yllättää hänet.
Suhteemme ei ollut ohi. Se oli enemmän kuin pikatapaamisia.
En ollut nähnyt häntä vuosiin.
Pattie varmasti tiesi, etten ole vakaa.
Rakastin häntä niin paljon kuin osasin.
En ollut vain sekaisin, vain myös täysi addikti.
En ehkä päässyt yli sen, että halusin häntä etäältä.
Teimme kaikkea yhdessä ja hän vannoi rakkauttaan,-
mutta hän halusi juoda ja se vain paheni.
Kun hän joi liikaa, hänestä tuli epämiellyttävä-
ja ajattelin, ettei hän rakasta minua. Se oli kamalaa.
Seuraavana päivänä hän taas rakasti. Se oli aika pelottavaa.
Hän raivosi minulle hotellin aulassa.
Hän seurasi eri rumpalia, kun hän oli niin kännissä.
Sopiiko, että juon?
VUOTTA MYÖHEMMIN NO REASON TO CRY-KIERTUE
Ole hiljaa! Roikut menneissä!
Haluatko tulla lavalle ja puhua siitä?
Nujerran sinut, senkin sika.
Silloin mietti aina, mitä seuraavaksi tapahtuu?
Kysyin Carlilta, mikä häntä riivaa. "Kehuit häntä."
"Lukitsen oveni joka ilta ja piiloudun tuolta hullulta."
Hetki, joka järkytti kaikkia Eric Claptonin keikalla
ERICIN PURKAUS LAVALLA
varoitti meitä "muukalaisista"
"mustat ja nekrut pois"
Kun tajusin, mitä sanoin, häpesin itseäni.
Olin helvetin vihainen.
Ajattelin, että minun täytyy pyytää anteeksi,-
koska se oli järkyttävää ja häpesin itseäni.
Minusta oli tulossa sovinisti ja fasisti.
Olin puolirasisti, missä ei ollut järkeä.
Puolet ystävistäni olivat mustia. Deittailin mustia naisia-
ja kuuntelin mustaa musiikkia. Toin mustaa musiikkia esille.
Mutta sillä ei ollut väliä.
Kaikki unohtui, kun tartuin pulloon.
Vihasin kaikkea.
Luulin, että minulla oli haave täydellisestä bändistä.
Virtuoosi joka instrumentissa.
Minusta olin virtuoosi. Jack ja Ginger olivat sitä.
Me kaikki ajattelimme niin.
Olen pahoillani, että niin kävi.
En muuttaisi mitään, mutta olisi pitänyt pysyä John Mayallin kanssa.
Koska Cream oli...
...aggressiivista musiikkia.
Se ei ole sen arvoista. Paikkansa kaikella.
Eric oli surullinen ihminen. Hyvin surullinen.
Hän oli rikki, osasi tuskin puhua.
Hän alkoi saada kohtauksia ja lääkäri sanoi minulle,-
että hän kuolee, jos ei lopeta juomista.
Ainoa syy, miksi en tehnyt itsemurhaa, oli-
etten voisi enää juoda, jos olisin kuollut.
Kykyni rakastaa alkoholia oli rajaton.
Joten join ja join ja join. Aina uudestaan.
"UUPUNUT" ERIC KESKEYTTÄÄ KEIKAN
"Syy ei ollut alkoholi, koska hän ei juonut niin paljon."
CLAPTON SAIRAALAAN VATSAHAAVAN TAKIA
"Eric ei voi tehdä töitä loppuvuonna", ilmoitti Forrester.
Minun on vaikea kuunnella sen aikakauden levyjä,-
koska kuulen, miten kännissä olen.
Kaikilla levyillä kuulee, miten juominen yltyy.
Olin saanut mahdollisuuden laulaa ja soittaa eri tavalla.
Menin Montserratiin tekemään levyä. Siellä tapahtui paljon.
Minulla oli ollut suhde studion pomoon-
George Martinin AIR Studiolla Montserratissa.
Ihana nainen nimeltään Yvonne. Viehättävä ja hauska nainen.
Sain kirjeen, että hän odotti tyttölasta.
Hän ei vaatinut minulta mitään. Hän kasvattaisi tytön liitossaan.
Tiesin, etten kykenisi suhteeseen.
Otetaan a capella.
Yksi, kaksi, kolme, neljä.
"Ymmärretään toisiamme."
En ehkä muista sitä. -Sinun tekstiäsi.
Kielsin olevani alkoholisti.
Olin ollut maailman parhaassa vieroituksessa,-
mutta aloin taas polttaa pilveä, juoda ja vetää kokaiinia.
Yritin salata sen kaikilta.
Sanotaan, että pitää elää bluesia voidakseen laulaa bluesia.
Käytitkö päihteitä sen takia?
Ei, halusin vain pitää hauskaa.
Milanossa minulle esiteltiin Lory Del Santo.
Ihastuin häneen ja päätin aloittaa alusta siellä.
En tiennyt, mihin se johtaisi.
Hän oli täysi paska. Tiesin, ettei se toimisi.
Sääli, että me erosimme sen typerän jutun takia.
Mutta hän oli sairas ja uskoi siihen.
Me yritimme, mutta hän ei tiennyt, etten ole vakaa.
Sanoin: "Tämä ei toimi. Haluan palata vaimoni luo."
Hän sanoi, että ikävä juttu, koska olen raskaana.
ELOKUU 1986
Conor oli ensimmäinen asia elämässäni,-
joka todella kosketti ja pakotti aikuistumaan.
Vahva mies.
En voinut enää pelleillä. En voinut tuhota tätä.
Olet saanut lapsen. Millaista se oli?
Se oli yllätys. Tapasin nuoren naisen ja niin kävi.
Kuin lapsi olisi etsinyt vanhempia, jotka antavat sille elämän.
Ja poika on ihana. -Onko haaveita tulevasta?
Joo, haluan olla onnellinen poikani kanssa.
MARRASKUU 1987 HAZELDENIN VIEROITUSLAITOS
En voinut elää juomatta enkä elää juoden.
Kun yritin lopettaa omin voimin, sain pahoja vieroitusoireita.
Kerran kun olin yksin, rukoilin polvillani.
Se oli kömpelöä, mutta epätoivoista.
Sanoin: "Suo minulle rauha."
Miten isyys on vaikuttanut sinuun? -Se on tasapainottanut minua.
Pitää ajatella enemmän jonkun toisen elämää.
Se on veriside, elinikäinen side.
Rakastan poikaani. Ja hän on muuttanut minua.
MAALISKUU 1991 LONG ISLAND, NEW YORK
Lory ja Conor asuivat New Yorkissa 57. kadun Galleriassa.
Minäkin olin New Yorkissa.
Vein Conorin sirkukseen Long Islandilla.
Meillä oli hauskaa.
Seuraavana päivänä veisin Conorin lounaalle.
Kello 11 aamupäivällä lähdin kohti 57. katua.
Lory soitti ja vain huusi.
Hän sanoi: "Conor on kuollut!" En tajunnut mitään.
Lory sanoi: "Hän putosi ikkunasta."
Mikä painajainen.
4-vuotias Conor Clapton putosi Gallerian 53. kerroksesta.
Hän livahti äidiltään ja kolmelta muulta aikuiselta avoimeen ikkunaan.
Pudotusta jarrutti vain naapuritalon katto.
Traaginen onnettomuus. Lapsi meni makuuhuoneeseen-
ja lähelle ikkunaa.
Ikkunan alareuna oli matala, joten hän putosi.
Tuntui, että astuin taaksepäin itsestäni.
En voinut tajuta sitä.
Menin ruumiin kanssa lähimpään sairaalaan.
Menin katsomaan häntä ja sanoin hänelle hyvästit.
Ja menetin uskoni.
Se oli karmeaa. En voinut ajatella sitä pientä poikaa.
Hänen pientä sieluaan.
Eric oli taistelija,-
mutta minä ja moni ystävä, me olimme huolissamme.
Pysyisikö hän selvänä? Hän oli yksin.
HUHTIKUU 1991 HURTWOOD EDGE, SURREY
Italialaiset olivat lähteneet. Olin yksin siellä ajatuksineni.
Aloin avata surunvalitteluja.
Niitä oli tuhansia.
Avasin yhden kirjeen, joka oli Conorilta.
Kirje oli lähetetty viikkoja aiemmin Milanosta.
RAKASTAN SINUA HALUAN NÄHDÄ SINUT TAAS
Tajusin, että jos voin kokea tämän ja pysyä selvänä, kuka vain voi.
Tajusin, että voin tehdä tästä tragediasta jotain hyvää.
Voisin elää elämäni poikani muistoa kunnioittaen.
Nappasin espanjalaisen kitaran,-
jota pitelin koko ajan siitä, kun heräsin.
Loput siitä vuodesta soitin taukoamatta-
karttaakseni sitä, mitä oli tapahtunut.
HALUAN NÄHDÄ SINUT TAAS
2 VUOTTA MYÖHEMMIN
Musiikki pelasti minut.
Kuten se oli pelastanut minut yhdeksänvuotiaana poikana.
Se lievitti tuskaa.
Kirjoitin biisit itselleni, koska oloni oli kamala.
Ja Grammyn saa: "Tears in Heaven", Eric Clapton.
Vuoden kappale: Eric Clapton ja Will Jennings, "Tears in Heaven".
Vuoden albumi on...
"Unplugged", Eric Clapton.
Olen ylpeä siitä, mitä olen saavuttanut musiikin saralla,-
mutta se on vain pölyä.
Jossain vaiheessa minua ei enää muisteta. Hyvä niin.
Kiitos.
Vihdoin minä ja tyttäreni Ruth aloimme rakentaa suhdetta,-
mikä oli hienoa.
Sain lopulta hyvän suhteen Ruthiin-
ja samalla toiseen ihmiseen.
Ensi kertaa elämässäni minusta tuntui siltä.
Tässä on esite: "Crossroads Centre Antigua".
Se on Eric Claptonin projekti.
Haluan perustaa laitoksen Antiguaan.
Vieroitushoitolan? -Huume-ja alkoholivieroitukseen.
Onko se saarelaisille? -Köyhille hoitoa tarvitseville.
Tässä on sata kitaraa. Jotkut ovat nähneet rankkoja aikoja.
Toivon, että saamme paljon rahaa ja huomiota laitokselle.
Tarjotaan 500 000. 600 000.
700 000. 800 000.
850 000 dollaria. Myyty!
Musiikki on antanut minulle upean elämän. Ei pettänyt.
Mutta se ei ole sama kuin tietää, että olen auttanut ihmisiä-
pääsemään kuiville vieroituslaitoksessa.
Otetaan lavalle Hubert Sumlin.
Tervetuloa, Buddy Guy.
Tervetuloa, bluesin kuningas B.B. King.
Jos hän ei olisi kuullut bluesia,-
hän saattaisi jäädä nyt eläkkeelle rakennusalalta-
tehtyään ikänsä laatoituksia, kuten isänsä.
Jos sukeltaa elämän synkimpiin puoliin, kuten hän teki...
Kukaan ei työntänyt häntä syvyyksiin eikä auttanut ylös.
Se vaatii vahvaa luonnetta.
Sitä ei välttämättä näe seurassa,-
mutta sen täytyy olla siellä, jotta hän on selvinnyt.
Sitten tapasin Melian ja rakastuin.
Hän on kaikki, mitä olen toivonut. Hän on sieluntoverini.
Hän on kaunis nainen, hyvä ystävä ja ihana äiti.
Mitä muuta voisi toivoa?
Hei. Tässä on Sophie. Siinä hän on.
Ja tässä on isi.
Ja tässä on Ella.
Ja tässä on äitini.
Ja tässä olen minä. Hei.
Kaikki tekoni ja kaikki virheeni johdattivat minut tähän.
Paremmin ei voisi olla.
Löysin vihdoin perheen, jota aina halusin.
Ja tarvitsin. Tässä he ovat ja olen yksi heistä.
Elämäni on rikasta.
Haluaisin nostaa maljan Pomolle.
Saisinko vähän taustamusiikkia, Robert?
Hiljaa.
Hyvät naiset ja herrat. Tiedätte, että Eric on taiteilija.
Hän lensi Kaliforniasta asti tekemään ekaa cd:täni.
Hän on auttanut monia paljon, myös minua,-
joten haluan sanoa...
Lopetan pian, mutta olen soittanut 90 eri maassa-
ja tavannut monia ihmisiä, kuninkaita ja kuningattaria.
Mutta en ole tavannut parempaa ihmistä-
kuin ystäväni Eric Clapton.
Joten sanon teille kaikille:
Ikuista elämää minulle.
Mutta elä sinä vielä pidempään.
Koska en haluaisi olla täällä, kun sinusta aika jättää.
Kun minut saatetaan lepoon... Olen nyt 81.
Kun minut haudataan, haluan kuulla viimeksi äänesi,-
joka sanoo, että olimme ystäviä kun elimme.
Ystäväni ja mentorini muistolle
ROBIN BENWELL PALMER 1937- 2017
Suomennos: Jaana Wiik Scandinavian Text Service 2019